TOKYO STORY
Suomennos: Jani Kontra PrimeText International
Saavumme Osakaan kuudelta.
Keizo pääsee silloin töistä.
Hän tapaa meidät Osakan asemalla, jos sai sähkeemme?
Tässä eväät, äiti. - Kiitos.
Lähden nyt.
Sinun ei tarvitse hyvästellä meitä, jos koulussa on kiireitä.
Kyllä minulla pitäisi olla aikaa.
Nähdään asemalla. - Panin teen termokseen, äiti.
Menen nyt. - Hei.
Hei.
Onko sinulla ilmatyyny? - Enkö antanut sen sinulle?
Se ei ole täällä. - Annoin sen kyllä sinulle.
Annoitko?
Huomenta.
Lähdettekö tänään? - Kyllä. Iltapäivällä.
Meillä on tilaisuus tavata lapsemme.
Mukavaa. He odottavat varmasti innolla teitä Tokiossa.
Pitäkää taloa silmällä, kun olemme poissa.
Pitäkää hauskaa. Teillä on niin mukavat lapset.
Olette onnellisia. - Olette liian ystävällinen.
Kaunis ilma tänään. - Olemme onnekkaita.
Hyvää matkaa.
Kiitos.
En löydä ilmatyynyä. - Etkö? Sen on oltava siellä.
Tässähän se on. - Löysitkö sen?
TOHTORI HIRAYAMA SISÄTAUTI- JA LASTENLÄÄKÄRI
Älä sotke, Isamu.
Tulin kotiin. - Tervetuloa.
Tulivatko isoisä ja isoäiti? - Eivät vielä.
Äiti!
Mitä nyt? - Miksi siirsit työpöytääni?
Isoäiti ja isoisä tulevat. - Pitikö pöytää siirtää?
Missä muualla he nukkuisivat? - Kokeet ovat edessä. Missä opiskelen?
Opiskele muualla.
Missä?
Missä minä opiskelen? - Ethän sinä koskaan edes opiskele.
Opiskelenpas. - Vain kun sinua huvittaa.
Minun ei siis tarvitse opiskella?
Hienoa. Tämä on hauskaa. - Lopeta, Minoru!
Nyt he tulevat.
Tervetuloa kotiin. - Peremmälle, isä ja äiti.
Tervetuloa. - Peremmälle.
Olkaa hyvä.
Äiti on varmasti väsynyt. Saiko äiti nukuttua junassa?
Kyllä.
Tule isoäidin luo.
Tervetuloa.
Mukava nähdä teitä taas.
Kiitos kovasti vieraanvaraisuudestanne
Siitä on pitkä aika. - Niin on.
Mukava että pääsitte tulemaan. Miten Kyoko voi?
Hyvin, kiitos.
Onko hän yksin kotona nyt? - Kyllä.
Odota, Fumiko.
Toin hieman riisikakkuja.
Ne ovat hyviä. Tässä tsukudania. - Kiitos.
Äiti pitää riisikakuista. Onko sinulla astiaa?
Vati käy hyvin.
Käykö tämä? - Kyllä.
Eikö Noriko tullut asemalle?
Ei. Yritin soittaa hänelle. - Missä hän voi olla?
Ota tämä.
Minoru, Isamu. Mitä te teette? Tulkaa.
Tässä ovat isoäiti ja isoisä.
Kylläpä te kasvatte. - Minoru aloitti yläasteella.
Kuinka vanha sinä olet, Isamu? - Vastaa isoisälle.
Kylpy on valmis.
Haluaako pappa kylpyyn?
Haluatko vaihtaa vaatteet, mamma? - Minulla on vaihtovaatteet, Fumiko.
Otan ne. - Tule.
Tapasitteko Keizon Osakassa? - Kyllä, hän tuli junalle.
Voiko hän hyvin? - Kyllä. Hän lähetti lahjan.
Me hoidamme sen, äiti.
Onko isällä pyyhe? - Kyllä.
Mitä ruokaa laitamme? - Hyvä kysymys.
Koichi? - Mitä se on?
Sukiyaki käynee päivälliseksi? - Mainiosti.
Ei sashimia? - Ei kai sitä tarvita?
Sukiyaki riittää.
Haloo? - Se on Noriko.
Tervetuloa. - En ehtinyt asemalle.
Tämä on teille. - Kiitos.
Hei. - Anteeksi että olen myöhässä.
Vanhempamme ovat yläkerrassa. - Menen tervehtimään.
Tervetuloa.
Siitä on aikaa, Noriko. - Toivottavasti kaikki on hyvin.
Oliko töissä kiireitä?
Ei. Mutta en huomannut, miten aika kului.
Ei olisi tarvinnut kiirehtiä meidän vuoksemme. Olemme täällä tovin.
Työskenteletkö yhä samassa yhtiössä? - Kyllä.
Pärjäät hienosti yksin. - No en nyt niin.
Älä unohda kylpyä, isä! - Olen tulossa.
Noin.
Anna minun auttaa. - Ei tarvitse.
Tämä tuntuu aivan unelta.
En tajunnut, että Tokio on näin lähellä.
Lähdimme vasta eilen ja nyt olemme jo täällä luonanne.
Hyvä että sain elä nähdäkseni tämän ajan.
Mutta te ette ole muuttuneet lainkaan.
Toki olemme. Alamme olla vanhuksia.
Äiti? Mistä te puhutte? Menemmekö alas?
Onko äiti kasvanut?
Älä puhu hölmöjä. En minä kasva enää.
Tarkoitan sitä. Äiti on vielä paksumpi.
Lapsena hän oli meistä niin paksu.
Häpesimme kun hän tuli kouluun.
Kerran hän istui tuolin rikki. - Se tuoli oli jo rikki.
Uskotko yhä niin? - Oli se.
Unohdetaan se.
"Kylmä talvi on ohi. Kevät on tullut. Nyt on huhtikuu."
Panen tämän ruokakomeroon.
Entä tämän? - Sen voit panna esille.
Nyt on vähän viileämpi.
Onomichissakin on varmaan kuuma? - Ilma seisoo iltaisin.
Äiti, mitä Okolle kuuluu?
Oko poloinen. Hän on epäonninen.
Hänen miehensä nukkui pois keväällä.
Hän meni naimisiin ja muutti Kurashikiin.
Mutta hän ei kuulemma ole onnellinen siellä.
Mikä sen kaupungin töissä olleen miehen nimi oli?
Mihashi? Hän nukkui pois.
Siitä on jo aikaa.
Muistatko Hattorin? - Sotilasvirastosta?
Muistan kyllä.
Hän on muuttanut Tokioon. - Niinkö?
Ajattelin vierailla hänen luonaan.
Missä hän asuu? - Taitossa. Minulla on osoite.
Kiitos kun siistit.
Noriko, maista Keizon lähettämää lahjaa.
Kiitos.
Kiitos kovasti.
Anteeksi, anoppi. - Ei se mitään, Fumiko.
Esitteletkö heille paikkoja huomenna?
Kyllä, onhan sunnuntai.
Noriko, olisiko aika lähteä? - Voimme liittyä seuraan.
Kiitos kun tulitte. - Kiitos itsellenne.
Kiitos ruoasta, Koichi.
Nähdään, isä. - Kiitos seurasta.
Voit hoitaa sen, Fumiko.
Anteeksi häiriö. - Kiitos ruoasta.
Isä on varmasti väsynyt.
Haluaako äiti nukkumaan? - Kyllä.
Mennään sitten nukkumaan.
Hyvää yötä.
Tuon veden pian.
Olet varmasti väsynyt.
Kaikki vaikuttaa olevan hyvin.
Viimein olemme täällä.
Missä Tokiossa olemme?
Lähiöissä. - Niin arvelinkin.
Asemalta oli pitkä matka tänne.
Ajattelin että se olisi paremmalla alueella.
Niinkö?
Koichi halusi muuttaa paremmalle alueelle.
Mutta se ei onnistunut.
KAUNEUSSALONKI URARA
Kuinka pitkään he ovat Tokiossa?
Muutaman päivän varmaan.
Eikö minun pitäisi käydä tervehtimässä?
Ei tarvitse. He tulevat tänne jossain vaiheessa.
Ehkä heidät pitäisi viedä vaikka teatteriin.
Ei tarvitse vaivautua.
Hyviä papuja.
Mitä he tekevät tänään?
Älä ahmi papuja.
Veljeni vie heidät johonkin.
Selvä.
Kiyo, tule syömään.
Käyttäytykää hyvin. Isovanhemmat ovat täällä.
Muista kanssa. - Kyllä.
Ettekö ole valmiita? - Pian.
Mene katsomaan ovatko isoäiti ja isoisä valmiita.
Oletteko valmiita? - Anteeksi että saitte odottaa.
Nyt voimme mennä.
He ovat valmiita.
Selvä.
Mihin menette syömään? - Tavaratalon ravintolaan.
Lapset pitävät siitä. - Isamu pitää heidän lastenmenustaan.
Anteeksi.
Miten poikanne voi?
Ei vieläkään ruokahalua? - Ei. Hän juo vain vähän.
Onko kuume laskenut? - Lämpö on yhä 38,8.
Paras vilkaista häntä. - Anteeksi että häiritsen sunnuntaina.
Onko ruiskut desinfioitu? - Kyllä.
Minun on tehtävä kotikäynti.
Isä.
Erään potilaan tila on huonontunut, minun pitää mennä katsomaan.
Olen pahoillani. - Ei se mitään.
Minulla voi mennä myöhään.
Menen nyt. - Hei, äiti. - Onnea.
Emmekö menekään?
Voi mennä myöhään. - Mitä te teemme heille?
Vienkö minä heidät?
Emme voi jättää taloa tyhjilleen.
Menemme ensi sunnuntaina. - Selvä. Onnea.
Minne isä menee? - Potilaan luo.
Olen pahoillani. - Hänellä on kiireitä.
Hän ahkeroi.
Äiti, emmekö mene? Mälsää.
Ei sille voi mitään, isällä on potilas.
Mälsää! - Ensi kerralla sitten.
Ei! - Minoru, ole kunnolla.
Miksi valehtelitte? - Mene pois.
Tule. - En halua.
Toivottomia. - Poikien pitää olla eläväisiä.
Sietäisit hävetä. Älä niskoittele.
Mälsää!
Ensi kerralla sitten. - Sanotte niin aina.
Ei sille voi mitään. - Voipas!
Älä ole hölmö.
Mälsää!
- Olet niin hankala.
Kerron isälle. - Tee se.
Saat varmasti kuritusta. - En pelkää teitä!
Mikä hätänä?
Tule, Isamu. Mene isoäidin mukana leikkimään.
Menetkö sinäkin, Minoru?
Tule, Isamu. - Siitä tulee hauskaa, Isamu.
Tule, mennään. - Etkö tule mukaan, Minoru?
Kiitos.
Minoru, etkö tule mukaan?
En! - Tee miten tahdot.
Pitäkää hauskaa.
Kiitos.
Kiitos kovasti.
Mikä Minorua vaivaa? - Hän on niin itsepäinen.
Koichi oli samanlainen. Itsepäinen.
Hänen piti tehdä oman päänsä mukaan.
Ikävää ettemme päässeet menemään.
Ei se mitään. - Voimme mennä ensi sunnuntaina.
Kiitos.
Mutta ajattelimme lähteä Shigeen muutaman päivän päästä.
Kas, tuollahan he leikkivät.
Isamu, mikä sinusta tulee isona?
Tuleeko sinusta lääkäri kuten isästäsi?
Missäköhän minä olen, kun sinusta tulee lääkäri.
Tervetuloa kotiin.
Päivää.
Saimme puhelun. - Keneltä?
Enomotolta. Hän kysyi miten meni. - Se on kunnossa.
Missä vanhempasi ovat? - Yläkerrassa.
Ostin leivoksia Asakusasta.
Mitä? - Ota yksi. Ne ovat hyviä.
Eivät he olisi tarvinneet näin kalliita.
Mutta on se hyvää?
Mutta tarpeetonta. Riisikakut olisivat riittäneet.
He saivat riisikakkuja eilen. - He pitävät riisikakuista.
Vietkö heidät jonnekin huomenna?
Huomenna? En ehdi, kerään huomenna maksuja.
Koichi voisi tehdä jotain.
Veisimmekö heidät teatteriin illalla? - Mitä siellä menee?
Myöhäisnäytös on naniwabushia. - He pitäisivät siitä.
He eivät ole vielä nähneet mitään. - Kukaan ei ehdi mukaan.
Ei. Mutta ei sille voi mitään. Kellään ei ole aikaa heille.
Täällä he istuvat. - Tervetuloa kotiin.
Olkaa hyvä. - Kiitos kovasti.
Mukavaa että anoppi auttaa.
Missä appi on? - Ulkona.
Vai niin. Mennäänkö kylpylään?
Appi?
Niin? - Mennäänkö kylpylään?
Tervetuloa kotiin. - Menemme kylpylään.
Haetaan jäätelöä takaisin tullessa. - Se olisi mukavaa.
Mennään sitten.
Menemme kylpylään.
Pitäkää hauskaa. - Mennään.
Äiti voi ottaa vanhat sandaalini.
Teen niin.
Ota.
Onko Yoneyama-yhtiössä? Saisinko Noriko Hirayamalle?
Noriko? Minä täällä. Kiitos samoin.
Pyytäisin palvelusta. Onko sinulla aikaa huomenna?
Äiti ja isä eivät ole käyneet missään Tokiossa vielä.
Voisitko sinä viedä heidät johonkin huomenna?
Minun pitäisi viedä itse, mutta en voi sulkea salonkia huomenna.
Aivan. Anteeksi että vaivaan.
Selvä. Kiitos.
Ei kestä. Odota hetki.
Suokaa anteeksi, mutta... - Mitä nyt?
Voinko pitää vapaata huomenna? - Kyllä se käy.
Mutta tee hommat ensin. - Teen ne tänään.
Haloo? Anteeksi että sait odottaa.
Tulen teille huomenna yhdeksältä.
Sano heille terveisiä. Nähdään huomenna.
Tervetuloa Tokioon.
Tällä kiertoajelulla tutustumme Tokion historiaan.
Keisarillisen palatsin, joka ennen tunnettiin Chiyodan linnana-
rakensi 500 vuotta sitten Dokan Ota.
Sen kauniit vihreät männyt heijastuvat vallihaudan vedestä-
luoden rauhaisan keitaan keskelle kiireistä Tokiota.
Koichin talo on täällä.
Tätä tietä. - Entä Shigen talo?
Luulisin että se on tuolla.
Entä sinun kotisi? - Se on tuolla päin.
Luulisin että se on tuolla.
Se on pieni ja ahdas, mutta ehkä voimme käydä paluumatkalla.
Kuka siellä?
Minä? - Oletpa ajoissa.
Nukkuuko Miko? - Kyllä, viimein.
Haluatko vähän sakea? - Sakea?
Appivanhempani ovat täällä. - Ahaa. Voin minä vähän ottaa.
Minulla on vain tämä Riittääkö se? - Toki.
Missä tämä valokuva Shojista otettiin?
Kamakurassa. Hänen ystävänsä otti sen.
Koska se oli? - Vuosi ennen kuin hänet värvättiin.
Näyttää häneltä. - Pää on kallellaan sivulle.
Kuten aina.
Mitä nyt? - Onko sinulla pullot ja kipot?
Ne on pesty. Ota tämäkin.
Se on paprikaa. Oikein hyvää. - Kiitoksia oikein paljon.
Noriko, älä näe vaivaa.
Ei tästä ole vaivaa.
Kiitos kovasti tästä päivästä.
Ei kestä. Olette varmasti väsyneitä?
Emme ollenkaan. Näytit meille niin paljon mielenkiintoisia paikkoja.
Ei sinun olisi tarvinnut ottaa vapaata töistä meidän vuoksemme.
Eikö sinulla ole paljon tekemistä? - Ei mitään hätää.
Joskus työskentelin sunnuntaitkin, mutta nyt on aika rauhallista.
Hyvä juttu.
Olkaa hyvä.
Katsotaanpa.
Minulla ei ole valitettavasti tarjota mitään syötävää.
Ei hassumpaa.
Pitääkö appi sakesta?
Ennen hän joi paljonkin.
Kun sake pääsi loppumaan, hän oli pahalla päällä.
Hän lähti hakemaan lisä vaikka keskellä yötä.
Aina kun poika syntyi-
toivoin ettei hän olisi saken perään isona.
Pitikö Shoji juomisesta?
Kyllä piti. - Vai niin.
Hän jäi usein ulos kotimatkalla.
Kun hänen ystävänsä myöhästyivät junasta, hän toi heidät tänne.
Ymmärrät siis miltä minusta tuntui.
Kyllä. Mutta nyt kaipaan sitä.
Ehkä se johtuu siitä, että hän asui niin kaukana-
mutta tuntuu kuin Shoji eläisi yhä.
Mieheni suuttuu joskus, kun sanon niin.
Hän kuoli jo kauan sitten. Pian 8 vuotta.
Sinänsä.
Hän oli niin omapäinen poika. Sinulla oli varmasti vaikeaa.
Ei ollenkaan.
Olet saanut kamppailla.
Niin?
Ole hyvä. - Kiitos.
Ei mitään erityistä, mutta...
Ole hyvä, anoppi. - Kiitos.
Anoppi voi alkaa syödä. - Selvä.
He ovat myöhässä. - Kyllä he pian palaavat.
Kuinkahan kauan he ovat Tokiossa?
Eivätkö he kertoneet? - Eivät.
Koichi...
Olen vähän miettinyt. Oletko valmis maksamaan 3 000 jeniä?
Minä panostan saman summan. 2 000 saattaa riittää.
Ei, kyllä siihen tarvitaan 3 000. - Mihin?
Lähetämme äidin ja isän Atamiin.
Sinulla on kiireitä, eikä minunkaan aikatauluni anna periksi.
Emme voi aina pyytää Norikoakaan.
Mitä sanot? - Ehkä se on hyvä ajatus.
Tiedän hyvän hotellin Atamissa. Eikä se ole kallis.
Hyvä ajatus. Lähetämme heidät sinne.
Äiti ja isä ilahtuvat varmasti. - Tehdään niin.
Ajattelin samaa juttua. Paikkojen esittely maksaa kuitenkin.
Aivan. Tämä on halvempaa. Ja he saavat kylpeä lähteissä.
Kuule.
Mitä nyt?
Juttelin Koichin kanssa. Ajattelimme lähettää äidin ja isän Atamiin.
Hyvä ajatus. Minullakaan ei ole ollut aikaa näyttää heille paikkoja.
No, mitä sanot? - Minusta se on hyvä ajatus.
Tehdään niin. - Emme voi tehdä heille mitään täällä.
Parempi että he menevät Atamiin kuin kiertävät Tokiota helteessä.
He voivat kylpeä lähteissä ja levätä. Se sopii paremmin vanhuksille.
Vai mitä?
He ovat myöhässä.
Ehkä he poikkesivat Norikolla.
Ajatella että he lähettivät meidät kuumille lähteille.
Se maksoi varmaan pitkän pennin.
Tämä on niin mukavaa.
Noustaan huomenna aikaisin ja kävellään rannalla.
Tehdään niin. Täällä on varmasti hienoja näköaloja.
Eräs palvelustyttö sanoi niin.
Meri on niin hiljainen.
Kiitos kun odotitte.
Etelätuuli tulee.
Nyt sinulle käy huonosti. - Ei käy.
Ryanpin.
Riichi.
Heititkö sinä tämän? - Joo.
Hölmö. - Hölmö.
1 632 pistettä.
Onpa meluisaa.
Mitäköhän kello on?
Tervetuloa takaisin.
Miten voit?
Et tainnut saada nukuttua?
En, mutta sinä sait.
En minäkään nukkunut silmäystäkään.
Sinähän kuorsasit. - Kuorsasinko?
Tämä paikka on kyllä nuoremmille ihmisille.
Ne vastanaineet olivat kyllä ihan mahdottomia.
Ovatkohan he vastanaineita? Nainen poltti sängyssä miehen noustua.
Mies on hölmö. Hän sanoi: "Olet vain minun."
"Korvasi, silmäsi ja suusi kuuluvat kaikki minulle."
Kuka tietää kuka nainen on.
Mitäköhän Kyoko tekee kotona yksin?
Mennään takaisin kotiin.
Onko koti-ikävä?
Sinulla tässä koti-ikävä on.
Näimme Tokion ja Atamin. Mennäänkö kotiin?
Olet oikeassa. Mennään kotiin.
Mitä nyt?
Huimasi vähän.
Olen kunnossa nyt. - Et nukkunut kunnolla. Tule nyt.
Kampaisimmeko hiuksenne ylös? Luulen että se sopisi teille.
Luuletteko? - Kaulanne on hyvin sievä.
Nostetaan vasemmalta ja tehdään rajaus oikealle.
Kokeillaan sitä ensi kerralla. - Se korostaa luonnettanne.
Kiyo, antaisitko päivän lehden ja hammastikun?
Tervetuloa kotiin. - Täällä ollaan.
Oletteko jo kotona?
Olemme kotona. - Teidän piti rentoutua. Mitä kävi?
No... - Hei.
Nyt olemme kotona.
Keitä he olivat? - Tuttuja maalta.
Kiyo, pane hiusneulat.
Tulittepa te nopeasti takaisin.
Millainen Atami oli? - Mukava. Lähteet olivat ihanat.
Hotellin ikkunasta oli hieno näköala.
Eikö vain? Se oli hieno paikka. Moderni. Oliko väkeä paljon?
Kyllä, hieman ahdasta.
Mitä oli ruoaksi? - Sashimia ja chawanmushia.
Sashimi oli varmasti hyvää? Onhan se meren rannalla.
He tarjosivat myös suuria omeletteja.
Miksi ette rentoutuneet muutamaa päivää pidempään?
Luulin että olisitte siellä kaksi, kolme päivää.
Ajattelimme palata kotiin Onomichiin.
Nyt jo? Te tulette tänne niin harvoin.
Niin, mutta on aika mennä kotiin. - Kyoko on varmasti yksinäinen.
Kyllä hän selviää. Ei hän ole mikään vauva.
Ajattelin viedä teidät katsomaan kabukia.
Ei teidän pidä käyttää meihin niin paljon rahaa.
Haluamme vain että rentoudutte.
Tänään tänne tulee vieraita. Muita kosmetologeja.
Tuleeko heitä paljon? - Kyllä. On minun vuoroni emännöidä.
Palasimme siis huonoon aikaan.
Siksi halusin, että rentoudutte Atamissa.
Rouva, panin hiusneulat. - Selvä. - Suokaa anteeksi.
Mitä teemme?
Niin, mitä teemme?
Emme voi mennä taas Koichin vaivoiksi.
Emme. Ehkä voimme yöpyä Norikolla?
Siellä on liian ahdasta kahdelle. Mutta voit yöpyä siellä.
Mitä sinä teet?
Ajattelin käydä Hattorilla.
Voin ehkä olla siellä yötä.
Mennään kuitenkin ulos.
Nyt olemme todella kodittomia.
Eikö Norikon pitäisi olla jo kotona?
Ehkä on liian aikaista.
Jos haluat käydä Hattorilla, sinun on lähdettävä pian.
Olet oikeassa. Voimme kävellä sinne.
Unohdat aina varjon.
Tokio on niin suuri.
Kyllä. Jos joudumme eroon täällä
emme ehkä koskaan löydä toisiamme.
HATTORI KIRJURI
Onko siitä todella niin kauan?
17 tai 18 vuotta.
Kiitos että olette lähettäneet kortin joka uusivuosi.
Kiitos samoin.
Onomichi on varmasti muuttunut paljon.
Onneksi kaupunkia ei pommitettu sodassa.
Vanha talosi on yhä paikoillaan.
Vai niin. Se oli hyvä talo.
Senkoji-temppeliltä on hyvä näköala.
Kirsikankukinnan jälkeen kalaa sai halvalla.
Emme ole syöneet sellaista tänne muutettuamme.
Kuule...
Otetaan sitä.
Jos ystäväni tulevat, sano että olen pelihallissa.
Pidä hauskaa. - Kiitos.
Vuokrasimme hänelle huoneen. Hän vain pitää hauskaa.
Hän opiskelee lakia, mutta ei opi mitään.
Hän pelaa uhkapelejä. Säälin hänen vanhempiaan.
Kuule...
Mitä jos menisimme johonkin lasilliselle?
Minulla ei ole tarjottavaa. - Ei se mitään. Tulin ilmoittamatta.
Muistatko poliisipäällikön kotoa? - Numatan?
Hän asuu tässä lähellä. - Niinkö? Miten hänellä menee?
Hänen poikansa on osastopäällikkö painotalossa.
Mukava kuulla. - Kävisimmekö hänen luonaan?
Kuulostaa hyvältä. Mukava yllätys.
Siinä se nähdään.
Ota vain.
Kiitos, tämä riittää. - Vanhojen aikojen kunniaksi.
Lopetin juomisen aikoja sitten.
Muistatko kun kuvernööri kävi Onomichissa?
Takemuran paikassa?
Olit kunnolla kännissä. Muistatko sen nuoren tytön?
Umekon? - Olit ihastunut häneen.
Kuvernöörikin oli! Mikä sotku.
Etkö sinäkin ollut ihastunut häneen? - Lopeta, minä punastun.
Nolasin aina itseni humalassa.
Ota vielä vähän.
Olet onnekas. Lapsesi pärjäävät hyvin.
Toivoisin että edes yksi pojistani eläisi.
Molemmat kaatuivat sodassa.
Eikö sinultakin mennyt yksi?
Toiseksi vanhin.
Sota saa jo riittää.
Todellakin.
Mutta voi olla yhtä yksinäistä, vaikka lapset olisivat hengissä.
Olen enemmän ja enemmän heidän tiellään.
Se ei ole helppoa.
Ota vähän lisää.
Eiköhän vaihdeta aihetta.
Koetetaan piristyä.
Jos meillä olisi teille makuuhuone, voisimme juoda läpi yön.
Neiti, lisää sakea!
Neiti, hae lisää sakea.
Mukavaa että tulit.
En uskonut näkeväni sinua Tokiossa.
Olkaa hyvä.
Kaatakaa minulle. - Olet niin humalassa.
Hirayama. Eikö hän muistuta jotakuta?
Nyt se taas alkaa. - No?
Ketä?
Kyllä hän muistuttaa häntä. - Ketä?
Umekoa. - Ei, ei. Hän oli paksumpi.
Hän muistuttaa vaimoani. - Olet oikeassa.
Varsinkin täältä.
Ettekö aio lähteä? Olette humalassa. - Humalassa ja haltioituneita.
Te olette kamalia. - Niin vaimonikin sanoo.
Tule kaatamaan lasillinen!
Hattori? Oletko kunnossa?
En jaksa enää.
Sinä olet onnekkain meistä kaikista.
Miten niin?
Sinulla on lapsia, joista olla ylpeä täällä Tokiossa.
On sinullakin lapsia täällä.
Poikani on kelvoton tohvelisankari.
Olen vain hänen tiellään.
Mutta onhan hän painon osastopäällikkö.
Äh, hän on vain ryhmänjohtaja.
Häpeän häntä, joten liioittelen vähän.
Hän on kelvoton! - Nyt liioittelet.
Hän oli ainut poikani, joten hemmottelin hänet pilalle.
Sinun pojastasi tuli kunnollinen.
Hänhän on tohtori.
Kaikilla lääkäreillä on tohtorin tutkinto nykyään.
Odotamme liikaa lapsiltamme.
Heillä ei ole kunnianhimoa.
He eivät tiedä mitä se on.
Sanoin niin pojalleni.
Hän vastasi: "Tokiossa on liikaa väkeä, on vaikea onnistua."
Mitä mieltä sinä olet? Nuorilla ei ole selkärankaa.
Heillä ei ole taistelutahtoa.
En minä häntä niin kasvattanut.
Nyt liioittelet, Numata.
Etkö ole samaa mieltä?
Oletko tyytyväinen? - En oikein.
Sinäkään et ole tyytyväinen.
Olen niin surullinen.
En voi enää juoda lisää.
Numata. Ennen kuin tulin Tokioon-
luulin että pojallani menee paremmin.
Mutta hän on vain korttelilääkäri.
Ymmärrän mitä tarkoitat. Minäkin olen pettynyt.
Mutta sellaista on vanhemmuus, Numata.
Ajat ovat muuttuneet. Paras vain hyväksyä se.
Sitä mieltä minä olen.
Vain niin. - Niin.
Ymmärrän. Sinä ymmärrät minua.
Poikani on muuttunut. Ei sille voi mitään.
Numata, poikasi on oikeassa. Tokiossa on liikaa väkeä.
Ehkä niin.
Paras tyytyä siihen.
Niin...
Eräät nykynuoret voivat jopa tappaa vanhempansa.
Siihen verrattuna meillä menee ihan hyvin.
Kello on kuulkaa 12.
Entä sitten.
Menkää kotiin.
Muistutat yhä enemmän vaimoani. Pidän sinusta yhä enemmän.
Mitä aiotte tehdä hänelle?
Sama se. Tänään juodaan kunnolla.
Eikö niin? Mikä ilta!
Niin, mikä ilta. - Mikä ilta!
Kiitos paljon. Tuo riittää. - Ei riitä.
Tämä on ollut pitkä päivä.
Tulimme Atamista, menimme Shigelle, Uenon puistoon...
Olet varmasti väsynyt.
Ja minä vain vaivaan sinua. Olen pahoillani.
Olen iloinen siitä, että tulit tänne vielä kerran.
Kiitos kovasti kaikesta.
Tämä riittää. - Oletko varma?
Kiitos paljon.
Sinun pitää mennä töihin huomenna. Olen pitänyt sinua ylhäällä.
Päinvastoin. Haluatko nukkumaan?
Minä taidan mennä nukkumaan. - Ole hyvä vain.
Ajatella että nukun Shojin patjalla.
Noriko...
Ethän suutu minulle.
Shoji on ollut kuolleena jo 8 vuotta.
Kun huomaan että pidät yhä hänen valokubaansa esillä
minun käy sinua sääliksi.
Miksi?
Olet yhä nuori.
En ole. - Olet sinä.
Minusta tämä ei ole oikein. Olen puhunut siitä miehelleni.
Jos tapaat hyvän miehen, älä huolehdi meistä.
Tarkoitan sitä. Tulen surulliseksi, kun ajattelen ettet menisi naimisiin.
Selvä. Jos tilaisuus tulee.
Tulee varmasti. Saat varmasti tilaisuuden.
Uskotko niin? - Olet saanut kärsiä niin paljon.
Olen pahoillani siitä.
Ei, anoppi. Tämä on oma valintani.
Mutta riittääkö tämä todella?
Kyllä. Minä pidän tästä elämästä.
Mutta vanhemmiten kaipaat varmasti miestä.
Sitten olet yksinäinen.
Ei hätää. Olen päättänyt olla vanhentumatta.
Olet hyvä ihminen.
Hyvää yötä.
Iltaa.
Haloo?
Herra ja rouva Kaneko? - Kuka siellä?
Kuka se voi olla?
Kuka siellä? - Takahashi poliisista.
Hyvää iltaa.
Anteeksi häiriö. Toimme tuttujanne. He ovat humalassa.
Mutta isä!
Olen pahoillani. - Anteeksi.
Kiitos.
Mitä on tapahtunut, isä?
Isä. Mitä on tapahtunut?
Isä!
Mitä on tapahtunut? - Hän ei ole yksin.
Kuka? - En tiedä.
Mikä ilta!
Mistä on kyse, isä? Isä!
Aivan.
Toivoton.
Ja sinä olit lopettanut juomisen.
Hyvä herra!
Mikä ilta...
Isä! Toivotonta.
Kuka hänen kanssaan on? Missä he joivat?
En tiedä. Miten noloa.
Isä joi ennen paljon. Hän tuli usein humalassa kotiin.
Hän teki äidin onnettomaksi käytöksellään.
Mutta Kyokon synnyttyä hän lopetti juomisen.
Se oli silloin, mutta nyt hän aloitti taas.
Poikani! Aivan toivoton...
Mitä me teemme?
En kuvitellut että hän tulisi tänne. Edes yksinään.
Emme voi jättää heitä tuohon. - Toivoton.
Pyydetään Kiyo alas ja viedään heidät yläkertaan?
Eivät he tuossa kunnossa pääse.
Mitä me sitten teemme? - Niin ärsyttävää.
Ota peitto ja nuku yläkerrassa. He saavat nukkua täällä.
Mitä raakalaisia. Hän olisi voinut tulla suoraan kotiin.
Tulla nyt kotiin humalassa keskellä yötä.
Vihaan viinan hajua. Ja vielä muukalaisen kanssa.
Kännissä. Niin ärsyttävää.
Kiitos yöpaikasta. - Ei kestä kiittää.
Eikö sinun pidä mennä töihin pian?
Ei kiirettä.
Anoppi? - Niin?
Haluan että anoppi ottaa tämän.
Mitä se on? - Taskurahaa.
Mitä tarkoitat?
Ei siinä ole paljon.
Ei sinun pitäisi antaa minulle.
Se on vain muodollinen summa. - Ei se käy.
Ole kiltti.
Minun tässä pitäisi antaa sinulle.
Ei ollenkaan. Anoppi kiltti, ota ne vastaan.
No. Suo anteeksi.
Otan ne sitten vastaan. - Ole hyvä.
Tarvitset niitä varmasti itse, mutta annat silti minulle.
En tiedä miten kiittää.
Kiitos paljon, Noriko. Kiitos.
Anoppi, meidän on paras mennä.
Anoppi, jos tulet taas Tokioon, tule toki käymään.
Kyllä.
Mutta en tiedä tulemmeko uudelleen.
Tiedän että olet kiireinen, mutta tule toki käymään Onomichissa.
Tulisin mielelläni. Kunpa se olisi vähän lähempänä...
Niin. Se on niin kovin kaukana.
Unohdit jotain.
Kiitos. Unohtelen niin paljon nykyisin.
Mennään.
Onpa täällä paljon väkeä.
Mutta meidän pitäisi saada istumapaikat.
Junan pitäisi olla Nagoyassa tai Gifussa aamulla.
Koska saavumme Onomichiin? - 13.35 aamulla.
Lähetittekö sähkeen Kyokolle?
Kyllä. Ja Keizo tulee varmasti asemalle Osakassa.
Toivottavasti anoppi saa nukuttua junassa.
Hän nukkuu missä vain.
Ja mehän olemme kuitenkin kotona huomenna iltapäivällä.
Isä, älä juo enää niin paljon.
Eilinen oli ensi kerta pitkään aikaan. Ystävien kokoontuminen.
Onko päänsärky poissa?
Kyllä.
Olkoon tämä opetus.
Hän on varmasti oppinut läksynsä.
Anteeksi että olimme vaivaksi. Meillä oli oikein hauskaa.
Kiitos kun käytitte aikaanne, vaikka olitte kiireisiä.
Oli mukava tavata teidät.
Jos meille tapahtuu jotain, ei tarvitse tulla Onomichiin.
Miksi sanot noin? Eivät nämä mitkään jäähyväiset ole.
Tarkoitan sitä. Asumme niin kaukana.
Kiitos kun odotitte.
Matkustajat Hiroshimaan 21.00, nouskaa ystävällisesti junaan.
Olkaa valmiit esittämään matkalippunne-
sekä tavalliset-että pikaliput.
Ne jotka eivät nouse junaan, käyttävät oikeaa sisäänkäyntiä.
Huomenta.
Huomenta. Pahoittelut eilisestä.
Olivatko vanhempasi täällä? - Kyllä.
Heidän ei ollut tarkoitus nousta junasta, mutta äiti voi huonosti.
Mikä on vialla? - Hän sanoi voivansa huonosti.
Onko kyse sydämestä? - Varmaan vain matkapahoinvointia.
Mikä sotku. Minun piti lainata patjoja-
ja kutsua lääkäri kahdesti.
Miten hän voi nyt? - Hyvin. Aamulla hän oli pirteä.
Kuinka vanha äitisi on? - Yli 60.
67 tai 68, luulisin.
Niin vanha? Pidä hyvää huolta hänestä.
Kun kaipaa vanhempiaan, on jo liian myöhäistä.
Aivan. Eikä kuolleista voi enää pitää huolta.
Junamatkasta vaiva varmasti johtui.
Voitko paremmin nyt? - Kyllä.
Luulen että voimme lähteä tänään.
Jäädään tänne vielä yöksi, ja mennään väljemmällä junalla.
Kyoko on varmaan huolissaan.
Mutta saamme tilaisuuden nähdä Osakaa ja Keizoa.
Olemme nähneet kaikki lapsemme 10 päivässä.
Lapsenlapsemmekin ovat jo isoja.
Monet pitävät lapsenlapsistaan lapsiaan enemmän. Entä sinä?
Mitä mieltä sinä olet? - Pidän lapsistani enemmän.
Vai niin. - Mutta lapset muuttuvat kasvaessaan.
Shige oli paljon kiltimpi lapsena.
Ehkä.
Naimisiin mennyt tytär on kuin muukalainen.
Koichi on myös muuttunut. Hän oli niin kiltti poika.
Lapset eivät koskaan vastaa odotuksiamme.
Mutta ovat he parempia kuin useimmat.
Niin minustakin. Olemme onnekkaita, kun heillä menee niin hyvin.
Olet oikeassa. Olemme onnekkaita.
Kyllä. Olemme onnekkaita.
Äidin ja isän piti pysähtyä Osakassa matkalla kotiin.
Niinkö?
Äiti alkoi voida huonosti junassa.
He saapuivat Onomichiin 10. päivä iltapäivällä.
Onko hän kunnossa? - Ilmeisesti.
Hän oli varmasti väsynyt.
Matka oli liian pitkä hänelle. - Ehkä matka ei tyydyttänyt.
Miksi ei olisi tyydyttänyt? He saivat nähdä kaupunkia ja Atamin.
Olet oikeassa. - Hän puhuu Tokiosta kuukausia.
Haloo?
Kyllä, minä olen.
Sähke?
En vielä. Keneltä?
Onomichista. Se on tältä päivältä. Outoa.
Sen mukaan äiti on vakavasti sairas.
Aivan.
Outoa. Sain juuri kiitoskirjeen isältä.
Äiti voi huonosti junassa, ja he nousivat pois Osakassa.
Mutta he pääsivät Onomichiin 10. päivä.
Aivan.
Sähke Hirayaman perheelle. - Älä aikaile.
Kiitos.
Se on Onomichista. - Lue se.
"Äiti vakavasti sairas. Kyoko."
Haloo?
Sain juuri sähkeen.
Näetkös.
Meidän pitää mennä sinne.
Kuulemiin. - Minä odotan.
Mitä on voinut tapahtua?
Onko se vakavaa?
Ilmoitammeko Norikolle? - Kyllä. Soita hänelle.
Yoneyama-yhtiö.
Älä aikaile.
Rouva Hirayama? Puhelu.
Minulle?
Haloo? Hei, Fumiko.
Onko anoppi sairaana?
Vai niin.
Kiitos.
Mitä on voinut tapahtua? Ymmärtäisin, jos isä olisi sairaana.
Mutta äiti oli niin pirteä.
Onko se vakavaa?
Siinähän lukee "vakavasti sairas".
Meidän pitäisi matkustaa sinne.
Asemalla hän sanoi ettei meidän tarvitse tulla, jos jotain tapahtuu.
Se kuulosti kamalalta, mutta hän varmaan jotenkin aavisti.
Meidän on mentävä. - Kyllä, jos hän on vakavasti sairas.
Mitä nopeammin, sen parempi. Voitko lähteä illalla?
Minun on järjestettävä joku pitämään huolta potilaistani.
Minäkin tarvitsen tuuraajan. Minulla on hirveän kiireistä.
Käykää peremmälle.
Hae siteitä.
Siteitä.
Voimme lähteä yöjunalla.
Selvä. Nähdään myöhemmin.
Koichi.
Mitä nyt?
Pitäisikö ottaa suruvaatteet?
Ehkä on parasta. - Selvä. Otetaan ne.
Toivottavasti niitä ei tarvitse käyttää.
Nähdään asemalla.
Minä menen, isä.
Tee se. Kiitos.
Hei.
Mitä kuuluu?
Onko lämmin?
Lapset tulevat Tokiosta.
Kyoko lähti heitä vastaan. He ovat pian täällä.
Paranet pian. Paranet sinä.
Paranet kyllä.
Mittasin hänen verenpaineensa, mutta hän on yhä tajuton.
Ei reaktiota.
Kiitos. - Palaan asiaan.
Onnea.
Missä Keizo voi olla? Hän on myöhässä.
Vastasiko hän sähkeeseen? - Ei.
Hänhän asuu kaikkein lähimpänä.
Isä, voimmeko puhua?
Isä. Äidin tila ei näytä hyvältä.
Niinkö?
Miten vakava se on?
Hyvin.
Jos hän pysyy tajuttomana, se voi vaikuttaa aivoihin.
Uuvuttiko matka Tokioon hänet?
En usko. Hän oli niin pirteä Tokiossa.
Se saattoi olla yksi syy. - Selviytyykö hän?
Hyvä jos selviytyy yön yli.
Ei selviydy?
Toivon että hän elää edes aamuun.
Vai niin. Tilanne on paha.
Äiti on 68, eikö niin?
Kyllä tilanne on paha.
Pelkään pahoin.
Loppu on lähellä.
Anteeksi.
Keizo ei ehkä ehdi ajoissa.
Ihmisen elämä on niin lyhyt.
Hän oli niin pirteä.
Hän varmasti aavisti tämän, kun he lähtivät Tokiosta.
Totta.
Hyvä että he tulivat käymään.
Saimme nähdä hänet pirteänä.
Ja ehdimme puhua asioista.
Noriko, otitko suruvaatteet mukaan?
En. - Harmi.
Kyoko, onko sinulla?
Ei. - Teidän pitää lainata.
Ota Noriko mukaan ja järjestä se.
Hän kuoli sentään rauhallisesti. Ei tarvinnut kärsiä.
Onko tuo Keizo?
Miten hän voi?
Vai niin. Sitten en ehtinyt.
Pelkäsinkin niin.
Päivää.
Olin liikematkalla.
Olen pahoillani, että tulin liian myöhään.
Sähke tuli kun olin poissa.
Ajatella että näin kävi. Koska se tapahtui?
Aamulla. Vartin yli kolme. - Vai niin.
Jos olisin ehtinyt Kagoshiman junaan 20.40, olisin ehtinyt ajoissa.
Keizo, katso äitiä. Hänen kasvonsa ovat niin rauhalliset.
Olen pahoillani viivytyksestä.
Missä isä on?
Niin, missä hän on?
Appi? Keizo tuli.
Selvä.
Auringonnousu oli kaunis.
Päivästä tulee taas kuuma.
Mitä nyt?
En kestä tuota ääntä.
Miksi?
Tuntuu siltä kuin äiti vähä vähältä katoaisi.
En ollut hyvä poika.
On suitsukkeiden aika.
Nyt on liian myöhäistä. Ei kuolleista voi enää pitää huolta.
Isä. Mehän katsoimme kerran ilotulitusta täältä?
Katsoimmeko? - Kyllä, kaupungin juhlissa.
Muistatko sinä, Keizo? - En.
Olit niin innoissasi, mutta nukahdit pimeän tultua.
Nukuit pää äidin sylissä. - Outoa etten muista.
Mitä isä teki silloin?
Johdin kaupungin koululautakuntaa.
Siitä on kauan.
Muistatko kun menimme Omishimaan kevätlomalla?
Muistan. Äiti tuli merisairaaksi.
Taisimme mekin tulla.
Äiti oli niin eläväinen. Kuinka vanha hän oli silloin? 40?
Kyllä, 42 tai 43.
Pidä huoli itsestäsi, isä. Elä pitkään.
Kiitos.
Otatko sinä?
Shige?
Kuulostaa sydämettömältä, mutta toivoin isän kuolevan ensin.
Jos Kyoko menee naimisiin, isä jää aivan yksin.
Ehkä. - Äiti olisi voinut muuttaa Tokioon.
Kyoko, muistatko äidin harmaan kesävyön?
Haluaisin sen muistoksi. - Käykö se, Koichi?
Toki. - Ja vielä yhden jutun.
Hänellä oli hieno kuvioitu kimono. Haluan senkin.
Voisitko kaivaa sen esiin, jos tiedät missä se on?
Nyt se on ohi.
Kiitos kun tulitte tänne asti. Tiedän että olette kiireisiä.
Kiitos.
Koichi tarkasti hänet. Hänen sielunsa on varmasti vapaa.
Valitettavasti en voinut tehdä mitään.
Muistin yhden jutun.
Kun olimme Atamissa häntä huimasi.
Mutta se ei vaikuttanut vakavalta.
Miksi et kertonut meille? Ainakin Koichille?
No...
Mutta ei se liittynyt hänen kuolemaansa.
Äiti oli ylipainoinen. Se tapahtui äkkiä.
Niin vain.
Se ei tunnu todelliselta.
Koichi, koska lähdet kotiin?
En voi jäädä pitkäksi aikaa. - En minäkään.
Menemmekö illan pikajunalla?
Entä sinä, Keizo? - Minulla ei ole kiire.
Lähdemme siis tänään.
Eihän sinulla ole kiire, Noriko? Jää isän luo hetkeksi.
Hänellä on varmasti kiireitä. - Ehkä minunkin pitäisi mennä.
Minun pitää kirjoittaa raportti ja mennä baseball-peliin. Lähden.
Kiitos että tulitte, vaikka olette kiireisiä.
Isä on nyt niin yksinäinen.
Totun siihen kyllä pian.
Kyoko, anna lisää riisiä.
Keizo, osta meille junaliput.
Lisää riisiä minullekin.
Toivottavasti ei ole täyttä.
Isä, älä juo liikaa sakea nyt.
Ei pelkoa.
Lähdette siis kaikki kotiin.
Ruokalaukkusi. - Kiitos paljon.
Olen vaivannut teitä tarpeeksi.
Tule käymään Tokiossa kesälomalla.
Pitääkö sinun lähteä tänään, Noriko? - Kyllä.
En valitettavasti voi tulla asemalle. - Ei se mitään.
Tule käymään kesällä.
Mukavaa että viivyitte näin pitkään.
Minusta muiden olisi pitänyt jäädä pidemmäksi aikaa.
Heillä on niin kiire. - He ovat itsekkäitä.
He vaativat asioita ja lähtevät vain kotiin.
Ei sille mahda mitään. Heillä on työnsä.
Niin on sinullakin. He ovat itsekkäitä.
Kyoko...
Heti kun äiti kuoli, he halusivat hänen tavaroitaan.
Kävi sääliksi äitipoloa.
Muukalaisetkin olisivat olleet huomaavaisempia.
Kyoko. Minustakin tuntui tuolta sinun iässäsi.
Mutta kasvaessaan lapset ajautuvat eroon vanhemmistaan.
Kuten vaikka Shige.
Hänellä on oma elämänsä nyt, eivätkä anoppi ja appi ole osa sitä.
Olen varma, ettei hän tarkoittanut sitä pahalla.
Kaikki huolehtivat ensin omasta elämästään.
Todellako? En halua tulla sellaiseksi.
Silloin perhe on vain taakka.
Niin.
Mutta niin käy useimmille, hitaasti mutta varmasti.
Myös sinulle? - Niin, tahdoin tai en.
Elämä on yhtä pettymystä.
Niin. Elämä on täynnä pettymystä.
Nyt minun pitää mennä.
Hyvää päivänjatkoa. - Isä, menen nyt!
Pidä huoli itsestäsi, Noriko. - Kiitos samoin.
Lupaa tulla käymään kesällä.
Näkemiin. - Näkemiin.
Menen nyt.
Näkemiin. - Näkemiin.
Menikö Kyoko jo? - Joo.
Minun pitää lähteä tänään.
Sinäkin lähdet?
Kiitos kun olit näin pitkään. - Ei kestä. Anteeksi että vaivasin.
Olit suureksi avuksi.
Vaimoni sanoi olleensa onnellinen, kun sai yöpyä luonasi Tokiossa.
Ei kestä. En voinut tehdä paljoa.
Hän sanoi sen olleen matkan paras ilta.
Haluan kiittää hänen puolestaan. Kiitos kovasti.
Ei kestä.
Vaimoni oli huolissaan tulevaisuudestasi.
Et voi jatkaa näin.
Älä minusta huolehdi. Mene naimisiin heti kun voit.
On aika unohtaa Shoji.
Minuun koskee, jos jatkat näin.
Ei apen pitäisi ajatella niin.
Ei ole montaa yhtä hyvä ihmistä kuin sinä.
Vaimoni oli sitä mieltä.
Hän yliarvioi minut.
En usko.
Kyllä. En ole niin hyvä ihminen kuin hän luuli.
Minä nolostun, jos appikin näkee minut niin.
Ei.
Kyllä. Se ei ole oikein.
En ajattele aina Shojia, toisin kuin luulette.
Hyvä. Unohda hänet.
Joskus tuskin muistan hänet.
Välillä hän on poissa päiväkausia.
Joskus tuntuu, etten voi jatkaa näin ikuisesti.
Joskus mietin miten minun käy, jos jään yksin.
Joskus yöllä tunnen oloni hyvin yksinäiseksi.
Sydämeni odottaa jotain, mutta en tiedä mitä.
Olen itsekäs. - Etkä ole.
Olen minä.
En voinut sanoa tätä anopille.
Ei sillä ole merkitystä. Sinä olet hyvä ja rehellinen ihminen.
En ole.
Tämä oli vaimoni kello.
Se on nyt vanhanaikainen, mutta hän käytti sitä, kun oli sinun ikäisesi.
Pidä se muistona hänestä. - En minä voi...
Ota se vastaan.
Vaimoni olisi iloinen, jos tietäisi sen olevan sinulla.
Ota se vastaan, ole hyvä.
Kiitos paljon.
Toivotan sinulle kaikkea hyvää tulevaisuudessa.
Tarkoitan sitä.
Se on niin outoa. Sinä et ole verisukulainen-
mutta olet ollut meille ystävällisempi kuin omat lapsemme.
Kiitän sinua siitä.
On varmasti yksinäistä, kun kaikki ovat lähteneet.
Se tapahtui niin äkkiä.
Hän oli vähän juro, mutta jos olisin tiennyt tästä
olisin ollut ystävällisempi häntä kohtaan, kun hän eli.
Päivät tuntuvat pitkiltä, kun on yksin.
Todellakin. Yksinäistä.